Tidligere på Ghost Whisperer.
Nei!
Vær så snill, ikke deg.
-Alt er så tomt uten deg. -Og jeg skal ingen steder.
-Du må gå videre. -Jeg vil ikke.
Dødstidspunkt, 1 0.3 7.
Jim, nei!
-Du er tilbake. -Kjenner jeg deg?
Jeg ser den samme fyren du ser. Annet hår, nese, øyne. Det er ikke Jim.
Jeg vet hva jeg ser i de øynene,
og Jim er der inne et sted. Han må være det.
Det er ikke mye til jobbtilbud, men kanskje du hjelper med garasjen.
Og du kan bo her mens du jobber.
Frem til du finner ut hva du skal gjøre.
Kan du fortelle hva som foregår mellom oss?
Vet du hvor heldig du er?
Du har fått en ny mulighet til å finne kjærligheten i ditt liv.
Jeg kjøpte den for en måned siden. Spørsmålet er, hvem kjøpte jeg den til?
SUN BRlAR - eiendomsmegling Delia Banks
www.4225AvalonCircle.com TlL SALGS
Telefonene er tilkoblet,
og jeg prøvde kranene. Vannet er slått på igjen.
Jeg gikk meg nesten vill på vei hit. Det er enormt.
Det blir provisjonen min også hvis jeg får solgt det.
Disse folkene må være steinrike. Ufattelig at de bare dro fra dette.
Ja. Det skjer av og til.
Hva om de nye eierne ikke liker tingene deres?
Da auksjonerer vi dem vel bort for veldedighet.
Kan jeg by én dollar på Xbox-en i stua?
Nei. Men du kan hjelpe meg med å ta bildene ned fra veggene.
-Er dette dem? Bancroft-familien? -Ja.
-Etterlot de bildene også? -Derfor pakker vi dem,
for de vil helt sikkert ha tilbake noen av disse.
Veggene vil se tomme ut.
Kjøpere liker å forestille seg at de selv bor i huset,
derfor skal Melinda få tak i noen trykk for å fylle opp.
Det minner meg på at jeg må hente henne.
Kan du gjøre meg en tjeneste? Klipp gresset.
Gressklipperen står ute i skuret.
Folk tar vanligvis betalt.
Hva sier du til kost og losji?
Greit.
Jeg drar nå, men blir bare borte en times tid.
Kom igjen. Skynd deg, jeg må låse.
-Nødtelefonen, hva gjelder det? -Kan du bekrefte stedet?
-Du må bli på telefonen... -Dette går bra.
Nødtelefonen, hva gjelder det?
Vi trenger hjelp! Send en ambulanse!
Jeg har stedet. 4225, Avalon Circle? Stemmer det?
Han blør.
-Det er veldig ille. Herregud. -Greit.
Jeg sender ambulansen straks.
Er den sårede bevisst?
Gressklipperen rullet over ham...
-Puster han? -Han er helt oppskåret.
4225, Avalon Circle. Vær så snill!
Det meste er tilrettelagt for oss.
Synes du ikke dette er det minste rart?
Hvem etterlater seg alle familiebildene?
Så lenge jeg får provisjonen, bryr jeg meg egentlig ikke.
Er det dette huset du selger?
Hvor er Ned?
-Hva skjedde? -Vi ble oppringt om en ulykke.
-Noen ble skadet av en gressklipper. -Herregud!
Ned!
Og du har ikke nøklene til huset?
Nei, bare til skuret. Jeg sverger på at jeg ikke ringte.
Ned! Er alt i orden?
Ja. Jeg vet ikke hva de snakker om.
-Hva skjer, Bobby? -Hvordan går det?
-Bare bra. -Vi ble oppringt fra denne adressen.
-Ikke meg. -Kan noen andre
-ha brukt telefonen? -Jeg er megleren.
-Ingen andre har nøkler. -Hva med selgerne?
Nei, vi skiftet låsen.
Sønnen din sa at han ikke så noen gå inn.
Jeg klippet gresset her, så kanskje jeg ikke så det.
Hva gjaldt nødtelefonen?
At noen hadde blitt kuttet opp av bladene på en gressklipper.
Jeg så meg rundt. Det er ingen andre der inne.
Må ha vært et pek.
Nei, det var ikke noe pek.
Noen trengte hjelp. De fikk det bare ikke i tide.
Kan du se oss?
Det er ham. Det er gutten jeg så i hagen.
Den yngste sønnen i Bancroft-familien, Josh.
Da døde han vel sannsynligvis i huset.
Nei, jeg leste gjennom alle dokumentene,
og familien nevnte ikke dødsfall på eiendommen.
Ikke en godt skjult hemmelighet. Hør på artikkelen fra to år tilbake.
"1 4-årige Josh Bancroft ble drept
Tragisk dødsfall for Bancroft-arving
"da han kjørte gressklipper hjemme."
"Store sårskader. Livet sto ikke til å redde."
Det er grusomt. Jeg kan ikke engang forestille meg det.
Men hvorfor er gutten her ennå?
Bobby var sikker på at telefonen kom fra huset,
og gutten var fiksert på førstehjelperne.
-Jeg tror gjenferdet ringte. -Bruker gjenferd telefonen?
Disse samtalene lagres i en database,
og gjenferd manipulerer elektronikk hele tiden.
Jeg koblet til telefonlinjen i går.
Så da Ned startet klipperen, ble kanskje gjenferdet provosert.
-Så han ringer etter hjelp? -Han vet gjerne ikke at det er for sent.
Noen må fortelle ham at han er død og at han må gå videre.
Kan du gjøre det? Jeg har visning om bare et par dager,
og markedet er vanskelig nok som det er.
Ja da, så snart...
Hvem snakker han med? Dette gjør meg sprø.
Hva da?
Han vil finne den han kjøpte forlovelsesringen til.
Det kan være henne han snakker med nå.
Hvem? Forloveden?
Hun er ikke hans forlovede før han setter ringen på fingeren.
Det går bra. Pust dypt.
Jeg vet at han bare vil finne henne
og fortelle at han ikke forsvant sporløst.
Akkurat. Ingenting å bekymre seg for.
Han prøver bare å slutte fred med fortiden.
Men fortiden hans er ikke Sams. Han er Jim. Jeg er fortiden hans.
Ha det, Delia.
Ja, det er altfor lenge siden. Jeg også.
Nei, jeg lover at du kommer til å høre mye mer fra meg fra nå av.
Og Jordan, hils mamma og pappa.
-Takk. Hei. -Hei.
Kunne ikke unngå å overhøre det. Hvordan går det med søsteren din?
Flott. Forholdet mellom henne og foreldrene mine
er veldig bra nå.
Flott. Kunne hun gi deg noen svar
om ringen?
Prøver du fremdeles å finne ut hvem du kjøpte den til?
Nei. Jordan satte sammen mange av puslespillbitene.
-Flott. Så... -Du.
Kan jeg stille deg et spørsmål? Da du møtte mannen din, Jim,
visste du det med én gang? Skjønte du at han var den ene?
Ja.
Jordan sier at det ikke var slik mellom meg og Nicole. Hun er...
-Kjæresten din. -Ja.
Hun sa vi var av og på i åtte år,
helt til jeg fikk ultimatumet: "Fri til meg eller stikk."
Etter min nye postadresse å dømme, valgte jeg alternativ nummer to.
Men selv om du flyttet hit, kjøpte du ringen.
Ja, men jeg stuet den vekk i en bankboks.
Så det ser ut som jeg feiget ut igjen.
Ja, eller kanskje...
Kanskje du bare ikke hadde bestemt deg ennå.
For mye kanskje. Vi sees.
Kan du gi meg løperen til borddekorasjonen?
-Så du har ikke møtt familien ennå? -Nei, bare advokatene deres,
som nesten sparket meg da jeg spurte
hvorfor de ikke oppga sønnens dødsfall.
De ville sikkert heller bli saksøkt enn å bli spurt om det.
Men selv ikke de beste advokatene kan stoppe sladder i nabolaget.
-Er han her? -Nei. Snakk i vei.
En annen megler på kontoret hadde hørt
at mr Bancroft kjørte gressklipperen da sønnen døde.
-Ikke rart de dro fra alt. -Nei. Alt unntatt minnene.
Det er så trist. Hele familien går i oppløsning.
Foreldrene blir skilt, og sønnen
flytter tusenvis av kilometer vekk for å gå på universitet i Kenya.
-Hører du det? -Hva da?
Det ante oss at det var et pek,
da vi ble oppringt fra det samme huset.
Vet du hvem som ringte? En mann eller en kvinne?
Sentralen sa det var en mann.
Det snåle var at hans side var nøyaktig den samme.
Uansett hva han ble spurt om,
brukte han de samme ordene som i samtalen i går, ordrett.
-Hva er det som foregår her? -Jeg vet ikke.
Jeg kontaktet telefonselskapet,
så jeg håper de kan hjelpe oss.
Vi kan sende en patrulje til å passe huset.
-All hjelp tas imot med takk. -Greit.
Beklager, Josh. Det er for sent.
De kan ikke redde deg. Du er død allerede.
-Hvorfor er du her? -For å hjelpe deg.
-For jeg vet at du er forvirret. -Det er du som er forvirret.
Familien din har gått videre, Josh.
-Det burde du gjør også. -Nei. Det er feil.
De rømmer, men de kan ikke unnslippe.
"De rømmer, men de kan ikke unnslippe?"
Hva betyr det?
Vet ikke. Jeg tror kanskje han vil at de skal komme hjem.
De ble skilt etter at han døde,
så kanskje han tror at hvis han viser seg,
-vil de komme sammen igjen. -Det er ganske usannsynlig.
Advokaten sier at foreldrene ikke engang vil være i samme rom.
Og hva med telefonsamtalene? Bobby sa det var en mann.
Jeg tror han sender om igjen den originale nødsamtalen fra ulykken.
Og innringeren må ha vært faren.
Kan du tenke deg skyldfølelsen?
-Så hva skjer nå? -Jeg vet ikke.
Men jeg vet ikke hva vi står overfor før jeg blir bedre kjent med familien.
Hei, mrs Bancroft? Jeg har en pakke til deg.
-Kom inn. -Takk.
Jeg heter Melinda Gordon. Jeg er en venn av Delia,
som selger huset ditt. Jeg har vært med på å gjøre det i stand.
Så da jeg så denne, tenkte jeg at du sikkert ville ha den.
Takk for at du kom helt hit,
men jeg vil faktisk ikke ha den.
Kan du si til vennen din at jeg ikke vil ha noe fra det huset?
Beklager forvekslingen. Stilen din er vel annerledes.
-Det er vakkert. -Takk.
Jeg trengte bare en ny start.
Jeg har følt det samme i det siste. Jeg mistet nettopp mannen min, så...
-Det er jeg lei for å høre. -Jeg også,
om sønnen din.
Hvordan kom du deg gjennom det?
Jeg bare visste at han ville være hos meg
uansett hvor jeg var. Og det er han.
Hva med deg? Føler du at sønnen din er hos deg?
Han er alltid i mitt hjerte.
Men jeg flyttet ikke for å rømme fra minnet om sønnen min.
Eldstesønnen min går på universitetet og mannen min og jeg er skilt.
Jeg prøvde å ikke klandre ham, men jeg klarte det ikke.
Vi hadde den samme krangelen om oppdragelse i 20 år.
Doug syntes jeg var for streng, og jeg syntes han var for ettergivende.
Jeg var borte i én time.
-Du kan ikke klandre deg selv. -Jeg gjør ikke det. Jeg klandrer Doug.
Det er hans skyld at sønnen min er død.
Jeg skal kjøpe en kaffekopp.
-Greit. Sees senere. -Ha det.
Hei.
-Hei, Sam. -Ned. Hvordan går det?
Bra. Her for å gjøre statistikkleksen. Og du?
Statistikk. Det er brutalt.
Vent litt. Kan du hjelpe meg? Jeg prøver å komme inn på e-posten,
Brukernavn: sam@odnnet.com Passord - UG YLDlG PASSORD
men jeg glemte passordet da jeg...
Da jeg glemte alt annet i livet.
-Hva har du prøvd? -Bursdag, skolenavnet
og navnet på hunden vi hadde. All informasjon jeg noensinne har fått.
Du kan ha latt nettleseren lagre passordene,
særlig hvis du jobbet bak en brannmur.
Det høres farlig ut.
systemfiler Kommunikasjon
passord
Her er passordfilen. Håper bare ikke den er kryptert.
-Nå var du heldig. -Du tuller.
-Takk, Ned. -Passordet ditt er forresten "passord."
Ja. Jobb, mer jobb og masse søppelpost.
Det var en elendig byttehandel!
Jeg er visst skikkelig dårlig i fantasifotball.
Leter du etter noe spesielt?
Jeg vet ikke. Jeg tror jeg leter etter noen
som kan si meg hva jeg leter etter.
Hei. Svart kaffe, takk.
Kanskje jeg kan si meg hva jeg leter etter.
Flott. Takk.
Nicole, jeg vet du er sint.
Denne gangen er det annerledes. Jeg kjøpte ringen. Jeg er klar.
Elsker deg, Sam
Hvem er Nicole 72?
Jeg husker ikke, men det ser ut som jeg var klar til å gifte meg med henne.
Om gjenferdet vil se familen sammen igjen,
-må han vente lenge. -Men det var et uhell.
Det mener ikke hun. Hun legger all skylden på faren.
Det var den siste av en rekke uansvarlige beslutninger.
Kanskje noen centimeter den veien.
Hvis Josh også følte det slik,
kanskje det var det han mente da han sa at de rømte.
Kanskje han tror faren rømmer fra skyldfølelsen.
Ja. Eller kanskje ikke.
Han kom.
Jeg visste ikke at vi etterlot oss så mye.
Melinda har hjulpet meg med å gjøre i stand huset.
Hun snakket med kona di for å høre om hun ville beholde noe.
Er det noe du vil beholde?
Så du Elena? Hvordan går det med henne?
Hun virket ivrig etter å selge huset.
Det kommer til å bli trist.
Selv med alt som skjedde, var vi en familie.
Vi var lykkelige her.
Jeg er så lei for det.
Jeg vet du mistet sønnen din her.
Jeg føler fremdeles at han er nær meg. Høres det sprøtt ut?
Nei.
Hvis du kunne snakket med ham,
hva ville du sagt?
Aner du hvordan han døde? Det var så mye blod.
Jeg hadde aldri trodd at det fantes så mye blod i noen.
Josh så på at jeg lærte Devin å kjøre.
Som enhver annen lillebror, var han veldig misunnelig.
Kom igjen, pappa, jeg vil prøve.
Jeg tenkte det ikke kunne skade å la ham styre.
Så jeg lot ham sitte med meg. Jeg trodde det var trygt.
Det var en dårlig beslutning.
Vi mistet kontrollen.
Josh.
Og jeg mistet Josh.
Josh.
Å, herregud.
Gutten min.
Jeg ville gitt hva som helst for å gjøre det om.
Løgner.
Unnskyld meg.
-Hallo? -Nødtelefonen, hva gjelder det?
Vi trenger hjelp! Send en ambulanse!
Vi trenger hjelp! Vær så snill!
-Hva skjer? -Send en ambulanse! Han blør!
Vi trenger hjelp! Vær så snill!
-Det er den samme nødsamtalen. -Send en ambulanse.
Hvorfor skjer dette?
-Hvorfor slutter det ikke? -Stopp dette.
Har du mottatt disse samtalene før? Hvor lenge?
Et par dager. Hvorfor stopper de ikke?
Du sårer ham. Hvorfor gjør du dette?
-Han vet hvorfor. -Vent litt. Hvem snakker du med?
Hva er det som foregår her?
Dette må stoppe.
-Hallo. -Hei, Bobby. Det er Melinda.
Er du på vei til Bancroft-huset.
-Ja. -Tenkte meg det.
Det er falsk alarm.
Takk for opplysningen, men vi er på vei uansett.
En av naboene hentet posten
-og kom inn igjen med hjerteklapp. -Hva skjedde?
-Du er i huset, ikke sant? -Ja.
422 7, Avalon Circle.
Ta en titt på plenen.
HJELP MEG
-Hjelp meg. -Ja: "Hjelp meg."
Som om ikke nødsamtalen var nok,
svidde han bønnen inn i naboens plen også.
Jeg skjønte det. Jeg mente, hjelp meg. Dette er det eneste slipset mitt.
Beklager.
Men det er interessant å se at gjenferdet bruker nye medier.
Men hvorfor?
Er han redd for at ingen hører telefonsamtalene?
De fikk iallfall farens oppmerksomhet.
Har gjenferdet prøvd å ringe noen andre?
Mr Bancroft sa han ikke hadde hørt noe fra eldstesønnen.
-Hva med moren? -Jeg tror ikke det.
Jeg ga henne flere sjanser til å snakke om slik kontakt,
men hun tok ikke agnet.
Så gjenferdet har bare noe uoppgjort med faren.
Men hvorfor? Han vil få faren til å føle seg...
-Beklager. -...enda mer skyldig
for at han forårsaket dødsfallet?
Han har så stor skyldfølelse fra før, så hva er poenget?
Hjelp meg.
Tørk, ikke gni.
Nei, denne gangen grubler jeg faktisk over konseptet.
Kanskje han ikke klandrer ham.
Kanskje gjenferdet ber om noe annet.
Og vi skjønner det ikke? Han sender nødsamtalen om og om igjen.
Kanskje det er noe vi ikke hører.
Du hadde rett. Oppringningen var et opptak
av en nødsamtale fra -06.
Jeg fikk denne kopien av en kompis på sentralen.
Hvordan visste du om ulykken?
-Jeg kjenner familien. -Det er så trist.
Vet de hvor disse samtalene kommer fra?
-Nei. -Gjør du?
Jeg prøver bare å hjelpe familien.
GRANDVlEW BRANNSTASJON FØRSTEHJELP
NAVN: Douglas Bancroft ADRESSE: 4225 Avalon Circle
-Nødtelefonen, hva gjelder det? -Vi trenger hjelp! Send en ambulanse!
Kan du si meg hva som skjedde?
Jeg rullet over ham. Gressklipperen. Han er helt oppskåret.
Kan du bekrefte stedet?
-4225, Avalon Circle. Vær så snill! -Ambulansen er på vei.
Du må finne ut om han puster.
Jeg vet ikke. Han blør. Det er veldig ille. Herregud.
Skynd dere!
Vent litt,
-jeg har den andre også. -Den andre?
Kom inn et par minutter før denne fra et annet nummer.
-Nødtelefonen, hva gjelder det? -Nei, nei!
Var det faren til Josh igjen?
Det er ikke uvanlig at folk bruker andre telefoner i nødsfall.
-Så hvorfor la han på? -Mistet forbindelsen, kanskje?
Måtte hjelpe sønnen? Jeg vet ikke.
Kan jeg beholde den?
Si ifra hvis du finner ut hvem som sender dem.
Takk.
Beklager å måtte si det, men jeg har en kjøper
som vil se huset, så jeg bare lurte på
hva vårt neste trekk er når det gjelder husokkupanten.
Jeg vet faktisk ikke.
Ikke?
Du er ved huset nå, ikke sant?
-Jeg møter deg der. -Nei, det går bra.
Jeg bare glemte noen papirer her. Dessuten
sier du alltid at gjenferd ikke kan skade folk.
Det stemmer.
-Knuser de vinduer? -Jeg leter allerede etter bilnøklene.
Nei da. Jeg får Sam til å komme og ordne det.
Det er sikkert bare gjenferdet.
Ble litt irritert, og bestemte seg for å ruske opp litt her.
Men alt hittil har vært et rop om hjelp.
Bare vent på meg.
-Jeg er der om ti minutter. -Nei, ikke vær redd.
Det er greit. Jeg vil føle meg bedre.
Gikk du inn? Jeg sa du skulle vente.
Det går bra. Å, herregud.
Delia?
-Flott, strømmen er gått. -Hva?
Sikkert på grunn av stormen.
Det kan skje, ikke sant?
Jeg skal bare finne papirene mine og komme meg ut herfra.
Jeg blir på linjen. Skynd deg.
-Herregud. -Hva er det?
-Jeg ser noe. -Hva da?
Hvis du ser noe, kom deg ut. Du kan ikke se gjenferd.
Josh?
Delia!
Delia? Hvor er du?
Hva skjedde? Hvor... Delia!
Delia, vær så snill.
Delia?
Beklager, telefonen ble bare slått ut av hånda på meg.
-Hva skjedde? -Bordet veltet.
Det var ikke et gjenferd. Det var en fyr.
En fyr? Inni huset?
Kom deg ut, Delia. Jeg ringer politiet.
Nei, jeg tror jeg vet hvem det er.
Jeg ringer deg tilbake.
Devin? Er det deg? Jeg vil bare hjelpe.
-Stopp! -Ned! På bakken!
-Ned på bakken nå! -Ned! Hendene bak hodet!
-Nei, vent! Stopp! -Ned!
Ikke gjør ham noe. Jeg tror han er Bancrofts sønn.
Hold deg tilbake.
-Ja vel. -Du har rett til å ikke si noe.
Hvis du oppgir den retten,
kan og vil at du sier brukes mot deg.
Du har rett på advokat
både før og under avhøret.
De brydde seg visst ikke om at det var hans hus.
De anholdt ham for eiendomskrenkelse og innbrudd,
og nå avhører de ham om vandalismen.
-Den svidde plenen? -Ja.
Han tar skylden for noen andres arbeid.
Kanskje vi hadde rett. Kanskje Josh får det slik han ville.
Familien tilbake i huset, én etter én.
Jøss, det gikk fort.
Kom igjen, Devin.
Delia. Beklager at sønnen min skremte deg.
Ja. Er alt i orden?
De er sprø som tiltaler ham.
Advokatene våre ordner det. Han er bare på besøk,
og bestemte seg for å overnatte i det gamle huset. Ikke sant, Devin?
Vi visste det ikke, så det ble litt misforståelser.
Ja, det synes å ha skjedd ofte i det siste.
Hvorfor dro du hjem nå? Ble du oppringt også?
Han hadde hjemlengsel. Det skjer.
Ja, du fikk en nødsamtale. Broren din sendte den til dere begge.
-Hvordan vet du... Hvem er du? -Ikke nå, Devin.
Jeg må få hjem sønnen min.
Du er vel her for å avgi forklaring,
så du forklarer sikkert hele misforståelsen
til politiet. Kom igjen.
Dette skjer alltid. Pappa ordner ting.
Jeg har gått gjennom alle e-postene i innboksen min. Ingenting fra Nicole.
Kan ikke si jeg klandrer henne.
Hva for en dust frir via e-post?
Var det derfor hun ikke svarte?
Nei. Hun svarte. Kvinner svarer alltid på frieri.
Svaret kan selvsagt variere fra et fnisende "ja" til et bastant "nei,"
eller et "kanskje," hvis du er villig til å jobbe med narsissismen
og det latente morskomplekset. Hun var en kollega.
-Det fungerte ikke. -Nei vel.
Men hvorfor finner jeg ikke e-posten med svaret?
Selv om du er uromantisk, betyr ikke det at hun er det.
-Kanskje hun skrev et brev til deg. -Nei.
Jeg har lett gjennom alt. Ingenting.
Hva med en telefonbeskjed? Har du sjekket svareren?
Nei, jeg vet ikke passordet, så jeg kommer ikke inn på den.
-Kan ikke eller vil ikke? -Hvorfor skulle jeg ikke ville?
For hvis hun sa ja,
er du forlovet med en du ikke kjenner.
Og hvis svaret er nei,
ble du avvist av den ene personen som kan fortelle deg hvem du var.
Du er en begavet psykolog. Takk.
Jeg skal ikke fortelle deg hva du bør gjøre, men bare så du vet det,
så trenger telefonselskapet bare personnummeret
for å kunne gi deg tilgang til beskjedene dine.
PERSONNUMMER
-La hun igjen en telefonbeskjed? -Jeg overlot det til ham, så jeg vet ikke.
Og selv om jeg visste, kunne jeg ikke si det.
Du må ha en formening om hva han skulle gjøre. Greit.
Nødtelefonen, hva gjelder det?
-Vi trenger hjelp! Send en ambulanse! -Er det nødsamtalen?
Ja, jeg vet bare ikke hvorfor han bruker opptak istedenfor å snakke med meg.
-Han er helt oppskåret. -Han har kommunisert
med broren og faren på samme måte.
Ja, de to som var til stede da han døde.
Men hvilken melding sender han?
-Skynd dere! -Dette kommer dere ikke til å tro.
Jeg kommer fra huset. Politiet gjennomsøkte det,
og fant en stor eske med insektdreper i ryggsekken til Devin.
Var det han som svidde plenen, ikke gjenferdet?
Tydeligvis. Etterforskeren fortalte meg at han har problemer på skolen
og at han holder på å bli utvist,
så for tre dager siden bare stakk han.
Samme dag som hustelefonen ble tilkoblet.
Så han må ha fått samtalene da, og kom rett hit.
For å rope om hjelp.
Akkurat som den døde broren hans gjør på hans vegne.
Det må være i den første nødoppringingen.
-Nødtelefonen, hva gjelder det? -Nei, nei!
FORBlNDELSE BRUTT
-Hørte du det? -Stemmen ble høyere.
Ja, som om han gikk mot telefonen.
Så det var ikke mr Bancroft som ringte.
Devin ringte etter hjelp.
Høres ut som faren prøvde å stoppe ham.
-Hvorfor skulle han det? -Noe Devin gjorde.
Noe en far ikke ville at sønnen skulle få skylden for.
Ja!
Mr Bancroft. Melinda Gordon. Det er veldig viktig at vi snakkes.
Det er om Devin. Ring tilbake, er du snill.
-Hallo? -Hei, Mel. Det er Bobby.
Ikke si at dere fikk en ny nødsamtale.
Fra en nabo denne gangen. Sa at en gutt hoppet ned fra taket.
Devin.
Vær så snill.
Noen må hjelpe oss!
Ring nødnummeret!
De er på vei. En nabo ringte.
Hør her, Melinda. Jeg har nesten fått skulderen i ledd igjen,
men han må stabiliseres. Kan du gå inn i huset
og finne et teppe, to håndklær og en haug med blader?
-Blader? -Jo tykkere jo bedre.
Jeg må lage en spjelk. Armen kan være brukket.
-Fort, Melinda. -Greit.
Du må ligge stille, ellers skades nervene i armene.
Ikke rør deg. Dette går fint.
Jeg heter Sam. Du blir helt bra igjen.
-Heldig for ham at du var her. -Ja, han var vel det.
Hvor har du lært å lage provisoriske spjelker?
Sett det på TV, antar jeg.
Hvordan føltes det?
-Han trengte hjelp, så jeg hjalp ham. -Hvordan føltes det å huske?
Det må ha kommet et sted fra.
Og jeg var arkitekt.
Hvorfor kan jeg førstehjelp?
Jeg vet det føles rart, men det er framskritt.
Du må tro at alt kommer tilbake.
Det var et uhell. Han falt.
Hva gjorde han der oppe? Hvorfor var han i huset,
og hvorfor vandaliserte han naboens plen?
Han trenger hjelp, Doug. Ser du ikke det?
Noen har sett det,
en som er veldig glad i deg.
Broren din.
Beklager, ms Gordon.
Dette er et dårlig tidspunkt for besøkende.
Jeg er helt uenig.
Josh har ventet på å se dere alle sammen.
Han har ønsket det lenge.
Hvis du vil si noe, Josh, har du sjansen nå.
-Si at de skal slutte å krangle. -Ikke nå.
-Josh... -Si at de skal telle til tre fingre.
Han vil at dere skal telle til tre fingre.
Det var det onkel Chip sa
hver gang han kranglet med tante Pansy.
Tre fingre, ikke sant? Mengden med sprit i drinken.
Det var det onkel Chip pleide å si til tante Pansy.
-Herregud. -Da er han her ennå.
-Josh. Hva sier han? -Kan de ikke bare snakke sammen?
Kan de ikke bare si hva de føler?
Han skulle ønske dere kunne snakke sammen.
Det har vært veldig tøft for ham å se familien gå i oppløsning.
På grunn av en løgn.
Hvilken løgn?
Hvis du virkelig er her, Josh, vet jeg at du ønsker det beste for oss.
-For oss alle. -Gi deg, pappa. Du hjelper ikke.
Det var for sent å hjelpe da og jeg vet du prøvde,
men du hjelper ikke.
Det var meg.
Hva?
Ulykken var ikke pappas feil, men min.
Pappa var ikke der engang.
Pappa jobbet inne. Kjøretimen var over.
Josh tryglet om å få prøve, så jeg lot ham få sitte med meg.
Kom igjen, Dev. Fortere!
Å, nei.
-La meg styre. -Gi deg, Josh!
Så ville han styre, og jeg nektet, men...
Jeg hørte ikke etter.
Så jeg tok rattet.
-Stopp! -La meg styre, Devin.
-Nei, Josh! -Kom igjen!
Nei!
Josh!
Pappa hørte skrikene, og kom ut og fant oss.
Hva?
Nei!
Nødtelefonen. Hva gjelder det?
Nei, nei!
Han tok fra meg telefonen da jeg ringte nødnummeret.
-Josh! -Så ringte han det selv.
Han ba meg si at jeg var inne og gjorde lekser.
Hvorfor løy du?
Fordi du allerede hadde mistet ett barn.
Så du ville ikke at jeg skulle miste et til?
Fordi du ikke trodde jeg kunne tilgi ham?
Du ga henne ikke sjansen.
Og helt siden har den løgnen verket inni meg.
-Jeg vet at det jeg gjorde var... -Det var et uhell, Devin.
Et toskete uhell, men da jeg måtte lyve til mamma, ble det...
Utilgivelig.
Men det er meg hun burde være sint på. Ikke Devin og ikke pappa.
Det var min feil.
-Josh føler at det var hans feil. -Nei, Josh.
Det var det, og det ødela alt.
Dere gikk fra hverandre på grunn av meg.
Han føler at han drev familien fra hverandre.
Ingen har skylden, Josh, og jeg er glad i deg,
glad i dere begge.
Selv om jeg må dra?
Han vil vite om dere fremdeles vil være glade i ham
-selv om han må dra. -Ja.
Selv om du forlater oss.
Jeg så det før.
Er det for meg?
Men jeg vil ikke at de skal være alene.
Han vil ikke at dere skal være alene.
Vi er ikke alene.
For vi har hverandre,
-og kommer alltid til å være en familie. -Uansett hva som skjer.
Han er borte.
Det er mindre enn listeprisen, men det er et tilbud.
Og de må elske huset,
for dette er tredje gangen de kommer.
Tredje gang? Da har du dem på kroken.
Hvis salget går i boks, må du feire med meg på spaet.
-Jeg spanderer. Skylder deg såpass. -Avtale.
Og snakker om å komme tilbake,
har Sam hatt noe hukommelsesgjennombrudd?
Jeg er ikke sikker, men jeg føler
at Jim er der inne, og bare venter på å komme ut.
Samme som det aldri var ANTlKVlTETER
-Og nå passer det perfekt å finne ut. -Detaljer. Ring meg senere. Ha det.
Sam.
-Sam? -Hei, Melinda.
-Hei. Her. -Takk.
Du har visst hatt mye å tenke på i det siste.
Ja, det er mye som ikke stemmer.
Skuldersmerter, snåle, voldelige minner
og uforklarlig medisinsk kunnskap.
Men jeg skal gjøre som du sa.
Jeg skal finne noen som forstår.
Det er flott.
Eli sa at han ville at du skulle prøve regresjonsterapi...
Jeg skal snakke med noen
som faktisk vet hvor det kommer fra.
-Hvem da? -Nicole.
Vi var sammen i nesten et tiår.
Hvem kjenner meg bedre?
-Godt spørsmål. -Ja.
Så jeg skal dra til Raleigh. Takk.
-Er det grunnen til alt dette? -Ja, jeg drar i morgen.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg blir borte.
Ønsk meg lykke til.
Vi sees.